ANDALUSIEN, 1936
RAZZIA - INDTRÆNGEN, PLUDSELIGT ANGREB,
UVENTET NEDSLAG PÅ FJENDEN FOR AT SKABE URO.
Alle rykker ind nu.
Hurtigt! Denne vej.
Kom nu op, hurtigt!
Kom så op!
Hurtigt, nu!
Hvad vil I?
Her er ingen.
Higinio, hurtigt.
Hurtigt!
- Luk op nu! - Find ham.
- I nabohuset. - Kom nu, tjek også den dør.
Åbn!
Luk op!
Godmorgen.
Af vejen. Rør dig ikke.
- Tjek bagsiden. - Kan jeg hjælpe?
Hold kæft.
- Tjek også gården. - Min mand rejste i går.
- Her er ingen. - Hold kæft!
- Der er ingen. - Se? Jeg sagde det jo.
Okay, næste på listen.
Hvad laver du?
Hvad er det?
Hør, jeg må flygte.
De ransager alt.
- Hvor tager du hen? - Bjergene eller et sikkert sted.
- Skal jeg tage med? - Nej, jeg kommer tilbage.
Vent lidt.
Tag den her.
Hvorfor?
Så du kan tage den på. Gå nu.
Hurtigt! Herovre!
Herovre!
Det er Higinio.
- Stop! - Stop!
Kom så.
Det er de sidste. Vi er færdige.
Kom nu, fart på. Hop ind.
Rør jer ikke!
Kom så, hurtigt!
Kom nu. Skynd jer!
Hold kæft!
Jeg vil ikke høre et ord.
Kom så, hurtigt!
Ingen snak.
Hvad sker der derinde?
Kom så, kom ud!
- Kom så. - Hvor fører I dem hen?
- Hold kæft! - Lad hende være!
- Hvad laver du? - Nej!
- Kom så! Afsted! - Bliv her!
- Stille! - Kom så!
- Hvad fanden? Sæt dig. - Vær nu sød.
- Hvad fanden laver du? - Vær nu sød.
- Jeg beder jer. - Gå hen på din plads.
Tilbage!
En af dem slap væk! Stop!
Stop!
Stands!
Han løb den vej!
Fede, det er Higinio.
Higinio.
Du skræmte os.
Hvad sker der her?
- Hvad sker der? - Hvad forventede du?
Jeg så al galskaben komme.
- Jeg så det. - Hvad?
Havde jeg ikke sagt, at kugler ikke er svaret?
Vi styrede landsbyen. Ikke præsterne eller lodsejerne.
Kugler er ikke svaret. Jeg har sagt det tusind gange.
- Jeg har ikke dræbt nogen. - Dine folk gjorde med din støtte.
Du plaprer løs om at måtte dræbe, og se os nu.
Det er vanvid, for Guds skyld.
Vi må prøve at være stille.
- Vil du have en cigaret? - En cigaret? En cigaret.
Det beroliger lidt.
Det er Damián, min fætter.
Han ankom i aftes. Han undslap en razzia i Carmona.
Jeg kender dig. Jeg så dig til et møde for et år siden.
- Jeg var i støttegruppen fra bjergene. - Ja, dit ansigt virker bekendt.
Du gjorde meget for os.
Kom og kæmp med os, hvis du vil.
Hvad med Rosa? Jeg må hente hende.
Tager du tilbage til landsbyen? Higinio, det er løvens hule.
Er hun blevet angivet?
Slet ikke.
Rosa er ikke i politik, kun mig.
Så klarer hun det.
De er lige blevet gift.
Okay. Ser du, hvad der sker?
Det er let at genkende en nygift.
Det mener jeg.
- Det er ordnet, ikke? - Lad os gå.
Gonzalo.
- Gonzalo. - Hvad er der?
Kom indenfor.
Jeg kommer.
Bliver du ude hele natten eller hvad?
Ja, nu da...
...Joaquín, Angustias' mand kommer...
Hvad laver du med dem?
Det er min sag.
Lad være at skabe problemer.
Hvad mener du med det?
Spis. Suppen, jeg lavede, bliver kold.
Jeg vil ikke have noget.
Jeg er ikke sulten.
Jøsses, Higinio. Hvad er der sket?
Vi må afsted.
Hvad skete der?
Vi må tage alle vores penge
og tage til bjergene, før det bliver lyst.
Hvad er der sket med dit ben? Hvad er der sket?
Sid stille.
Jøsses, Higinio, har du set dit ben?
Kuglen er stadig derinde.
- Rosa. - Hvad?
- Fanger de mig, er jeg død. - Har du set dit ben?
- Hvor vil du tage hen sådan? - Vi må afsted.
Nej, hør på mig. De er i hele landsbyen.
Hvad så, Gonzalo?
Skal jeg lave mad til dig?
Gå i seng. Jeg bliver her lidt.
Kom så.
Higinio,
se på mig.
Hvorfor lavede du det hul?
Gonzalo ledte og så intet.
Hvorfor ikke skjule dig der? Vi behandler dit sår, og så rejser vi.
Okay?
Vær nu sød.
Kom nu.
Sådan der.
Kom nu.
AT SKJULE - AT FLYTTE NOGEN ELLER NOGET TIL ET HEMMELIGT STED.
- Hvad gør du med gardinerne? - Tager dem ned.
De har sagt, at alle gardiner skal ned.
Er du noget særligt?
Nej, men de har allerede gennemsøgt huset og nu også gardinerne.
Jeg tager dem ned, sådan er det.
Se? Problemet er løst.
Gonzalo, hør lige på mig.
Bare et øjeblik, stop lige.
Måske gjorde Higinio ikke alt rigtigt, men han gjorde aldrig nogen fortræd.
Han burde ikke være på listen. Du kender os.
Først må vi finde ham, så ser vi.
Men du kunne sige, det var en fejl,
- og fjerne ham fra listen. - En fejl?
Han begik en fejl, da han brændte det, han ikke skulle.
Brændte hvad?
Hvad?
Barcenilla-eremitagen, der tilhører Karmellitterinderne.
- Skt. Filippo Neri, sagde han ikke det? - Det passer ikke.
- Ikke?
Han har sine idéer, men han er ikke voldelig.
Hvad gjorde han, da de dræbte Gonzalos bror?
Han gjorde intet.
Nemlig, han gjorde intet og sagde intet, og han var byrådsmedlem.
Isabel, gå hjem.
Nej. Hun skal vide det.
Nu tigger hun, men hun skal vide, hvor ensom du var.
Vær nu sød, Isabel.
Spil ikke uskyldig, okay? Lad være.
Vi har været spærret inde, bange for hvad de gjorde, hvis vi gik ud.
Og I var ligeglade.
Hvis ikke de var kommet, havde min mand været den næste.
Okay, det er nok. Hold op.
Bland dig udenom. Gå hjem.
Gå hjem, kvinde.
Hør på mig, Gonzalo.
Du ved godt, hvor ulykkelige vi er over det med din bror.
Så snart vi fandt ud af det, ville Higinio personligt tale med dig.
Forstår du nu, hvorfor jeg må gøre noget?
Jeg beder dig.
Det skulle du have sagt til din mand. Tigget ham.
Du skulle have tigget ham.
Kom nu, Gonzalo.
- Tag ikke gardinerne. - Jeg tager dem.
Nej, de er mine. Giv mig gardinerne.
Kom med dem.
Det er mine gardiner. Giv mig dem.
Tag ikke gardinerne, Gonzalo.
HVAD SKER DER? AFSØGER REMEDIOS' HUS
ARTURO MULDYRET
DEN BLONDE FYR
Hvad laver du der?
Hvad sker der udenfor?
Det er ikke pointen. Hvad sagde jeg?
Talte du med nogen?
- Vær nu sød og kom derind. - Talte du med nogen?
Armando har skiftet side.
Tvillingen, ikke?
Nej, Nogales.
Nogales?
Jeg stoler ikke på nogen nu.
Gonzalo har en liste med navne.
Der er intet værre end en vred idiot.
Han virkede så stille, men se ham sladre nu.
Hans problem er, at han er bange.
Bange for hvad?
Jeg ved det ikke. At vi vender tilbage.
Puttede du salven på?
Jeg glemte alt om salven.
Forsigtigt.
Gør det ondt?
Jeg kan klare det.
Du stinker virkelig.
- Hvad mener du? - Den her.
Hvad? Den lugter af mig.
- Du har ikke skiftet, siden du kom. - Hvorfor skulle jeg skifte trøje?
MIN RYG GØR VIRKELIGT ONDT
JEG KAN ALLEREDE GÅ
Higinio.
Hvad?
Vores plan for næste uge er umulig.
Hvordan kan du sige det?
De arresterede ham, der skulle bringe os til Portugal.
Det kan ikke passe, Rosa.
- Det kan ikke passe. - Jeg finder en løsning.
Vi må rejse nu. Vi må løbe risikoen.
Vi kan ikke vente længere.
- Rosa, det er tid. Vi må afsted. - For Guds skyld, Higinio.
Tag det roligt. Jeg finder en løsning.
ANHOLDELSE - MIDLERTIDIG TAB AF FRIHED AUTORISERET AF LOVEN.
Hvorfor så nervøs, hvis du intet ved?
Jeg ved det ikke.
Hvad forventer du, når du kommer så sent?
Har du ikke hørt fra ham, ikke engang gennem andre?
Nej, har jeg sagt. Han gik, og det var det sidste, jeg hørte.
Hvorfor vil du så have ham fjernet fra listen?
Har du ikke fået nok?
Jeg ved ingenting.
- Hvad sagde du, da han gik? - Intet. Jeg fik ikke engang sagt farvel.
- Hvordan ved du, hvornår han gik? - Tiden, jeg...
Han gik om morgen, men jeg kender ikke tidspunktet.
De så dig vaske en herreskjorte forleden.
Spil ikke dum. Intet går ubemærket hen her.
- Eller var det ikke din mands skjorte? - Jo, det var min mands, men...
Jeg fandt den en uge efter, at han gik. Den var beskidt, så jeg vaskede den.
Dine naboer siger, at din dør plejede at stå åben.
Nu er den altid lukket.
Lige hvad jeg manglede.
Stop med at græde.
Jeg sagde stop, okay?
Hvis du ikke samarbejder, har vi som sagt ordrer.
Ja, men jeg ved virkelig ikke noget.
Et par spørgsmål.
Flere spørgsmål? Men jeg har allerede sagt...
- Nej. - Gør det ikke sværere.
Gør det ikke!
Jeg ved intet, eller hvor han er. For Guds skyld, lad være.
- Kom nu. - Jeg vil blive her.
Jeg siger dig, at jeg ikke ved noget.
Vær nu sød.
Er han ikke her?
Det ser sådan ud.
Jeg kan høre lyde.
- Har I tjekket der? - Hvor?
Der. Hvor krukkerne står.
Javel.
Den er tom.
- Der er vist lidt olie i den her. - Sikker?
- Her er ingen. - Ingen?
Smut!
Smut! Det er ikke til dig.
Giv mig den!
Rosa.
Hvad gjorde de ved dig?
Hvad skete der?
Hvad skete der med dig?
De sagde, de havde fanget dig.
Jeg sagde ikke et ord.
Det er ovre. Lad dem tage mig.
Hvorfor er jeg her, hvis jeg ikke kan passe på dig?
Kom her.
Higinio.
Hvad?
De sagde, jeg skulle rapportere til kasernen hver dag.
Og...
De tvinger mig til at holde hoveddøren åben.
Det er okay.
Det er fint.
Lov mig, at du ikke kommer frem, hvis jeg ikke er her.
Lov mig det.
Sværg på det.
Jeg sværger.
Hvordan ser havet mon ud?
Aner det ikke.
GONZALO KOMMER
Jeg forestiller mig, det er som på landet...
JEG SAVNER DIG
...om sommeren, når solen er så stærk, at den smelter sammen med horisonten.
Men med vand.
GÅ IKKE ENDNU
Sikke en skam.
JEG ELSKER DIG
Vi skulle have ladet din far betale for bryllupsrejsen.
Fornøjelsen er større, med penge vi selv har tjent.
VED DU, HVILKEN DAG DET ER?
SELVFØLGELIG, GLÆDELIG BRYLLUPSDAG
Rosa.
Glem ikke at knuse asken ordentligt.
Okay. Du har sagt det tre gange allerede.
Hvad med bøgerne, jeg bad om?
Jeg kan ikke blive set med bøger om politik og den slags.
Det er tydeligt, de ikke er mine.
- Børn, kom her. Hej. - Hej.
Hvad laver du?
Gør mig en tjeneste og gå derind.
Gå nu derind.
Jeg lytter til, hvad folk siger.
Jeg så Pero gennem vinduet.
Var han ikke ved fronten med nationalisterne?
Enten har han en tvilling, eller også fejrer han derude.
Rosa.
Er det forbi?
- Hvorfor siger du det ikke? - Fordi det ikke er forbi.
De henrettede Arenas.
Og Enrique, Andrés, Quijo.
De dræbte alle rådsmedlemmerne, de fangede.
De har sat en pris på dit hoved.
Jeg har hørt, dusøren er 60.000 pesetas.
- Hvordan har jeg fortjent så høj en dusør? - De siger, du gjorde skrækkelige ting.
- Hvem siger det? - Alle.
Dem, der kommer tilbage fra fronten, bebrejder dem, der ikke kom tilbage.
Så det er ikke slut.
FARE - RISIKO ELLER TRUSSEL OM AT NOGET SLEMT VIL SKE.
- Er du sikker? - Ja.
- Tror du, hun ved noget? - Ja. Hun skjuler noget.
Vi afhører hende og får så meget, vi kan ud af hende.
Lad os afhøre hende her.
Nej, lad os tage hende med. Afhøre hende eller hvad der skal til.
Lad os gøre det her, så ingen ser os.
Hun ved ingenting.
- Hvad gør jeg? - Intet. Hør på mig.
Vi afhører hende her.
Vi tager hende ikke med.
Du råber.
Det sker igen. Bare vent og se.
Siden krigen sluttede, er han blevet endnu mere besat.
Rosa.
Gonzalo, det er Higinio, min svigerfar. Vi spiser, okay?
Okay.
Det samme hver dag.
Så er Higinio okay?
Han er okay.
Men det her er uudholdeligt.
Han er begyndt at råbe i søvne.
De skilte huset ad den anden dag. Jeg ved ikke, hvorfor de ikke fandt ham.
Er han her?
Han er der.
Under krukkerne.
Han gemmer sig derinde.
Du godeste.
Har han været der i tre år?
Stort set.
Hent tallerkenerne på hylden og få en snak.
Gør mig en tjeneste og hent tallerkenerne.
Far.
Tag hvad som helst fra hylden.
Hvorfor sagde du ikke noget?
Vi mente, det var bedst, at ingen vidste det.
Jeg har brug for din hjælp.
Bare sig frem.
Væggen, hvor skænken er.
Du skal bygge en falsk væg
og lave et hul bag skænken.
Vil du gemme dig der?
Ja.
Dit hus er sikrere.
Rosa viser dig planerne.
Jo, før du bygger væggen, jo bedre.
Så snart den er klar, kommer Higinio.
Hvad med dig?
Hvis du ikke har noget imod det, flytter jeg ind hos dig.
Hvis folk spørger, siger vi, at pengene er små,
og at jeg overtager din afdøde kones værksted.
Hurtigt.
Husk, at rense hullet med anis og lavendel for at fjerne lugten.
Okay.
Nej, vent. Lad mig se.
Sådan.
Sådan der.
Klar.
Du klarer det godt. Hurtigt.
Rosa.
Gør det nu, mens alle er i optoget. Skynd dig.
Hvad er der?
- Jeg kan ikke. - Jo, du kan. Hvad mener du?
Bliver du her, fanger de dig.
Du må gå nu.
Selvfølgelig kan du. Hvorfor ikke? Du kan godt.
Jeg forlader dig ikke.
Du gør det godt, okay?
Kom nu.
UD MED DE RØDE LÆNGE LEVE SPANIEN
Skynd dig.
Kom, vi kommer for sent.
Kom så.
Leder De efter noget, frue?
Undskyld mig.
Stop!
Det er civilgarden.
Stop eller jeg skyder!
Stop! Det er civilgarden.
Stop eller jeg skyder!
Kom ind.
Tag det tøj af.
Alt sammen.
Hvorfor tog det så længe?
Jeg fór vild.
- I din egen landsby? - Ja.
Der er en håndvask, så du kan vaske dig.
Kom nu, skynd dig.
Søn.
Er du okay?
Ja.
- Har du brug for noget? - Nej.
- Hvis du mangler noget... - Stilhed.
Stilhed. Det har jeg brug for.
INDESPÆRRE - PLACERE EN PERSON ELLER ET DYR ET STED, DE IKKE KAN FORLADE.
Jeg så ham på pladsen ved kasernen.
Trist, han ikke fik sagt farvel til sønnen.
Nu har han forladt denne verden.
Lad os gå.
Rosa, jeg kondolerer.
Okay, på tre.
En, to, tre.
Nu. Pas på døren.
HIGINIO BLANCO BAENA 8. FEBRUAR 1944
Jeg har tre sække jord.
Giv mig dem i morgen.
Jeg tror, at om et år...
...har jeg gravet helt til lunden.
Og sker der noget...
Higinio, jeg vil have et barn.
Ikke nu igen, Rosa. Aftalen var, når de allierede vinder krigen.
Og hvornår er det? Hvornår vinder de? Når jeg ikke kan få børn længere?
Når det kan ses, tager jeg til min familie i Granada.
Og siger, det er en nevø, jeg passer.
Hvordan overlever jeg imens?
Jeg efterlader mad og alt, hvad du har brug for.
Kan du høre dig selv?
Ved du ikke, det er absurd og farligt?
Ved du, at de kunne dræbe dig, mig og barnet?
Ved du, hvad der kan ske?
Lad os bruge hovedet. Nu er det tid til at spare.
Jeg kan hjælpe dig med at sy... Vær nu sød, Rosa.
Lad os tænke os om.
Lad os give de allierede tid.
I dag, den 6. juni 1944,
er de allierede begyndt udskibning af 150.000 tropper.
De allierede, ledet af general Eisenhower,
har overvundet feltmarskal Rommels forsvar.
Britisk og amerikansk kommando i luften var nøglen til succes.
De allierede fly har ødelagt broer over Seinen og Loire.
Den vellykkede landing gjorde det muligt for de allierede hurtigt at komme
til hjertet af Frankrig.
Andre nyheder:
Paven talte til Rom i dag
og takkede Gud for at skåne den evige stad
fra krigens rædsler.
Hold armene ud.
Godt.
- Ser det ikke godt ud? - Jo. Tager du den på?
Jeg knapper den op sådan. Det her...
Jeg har den anden klar på torsdag.
- Okay? - Godt.
Fint.
Okay.
Du er kunstner, Rosa.
Fortæl folk, at jeg ikke kun syr uniformer.
Jeg reparerer alt og til en god pris.
Og de får den smukkeste syerske at se.
Du smigrer. Du får ikke rabat.
Jeg siger det som kunstelsker.
Hvor er mine støvler?
Åh, ja.
EMILIO SALGARI SANDOKANS HÆVN
Nej, stop.
Stop. Nej.
Ikke nu, stop.
Jeg skal have min menstruation. Stop.
En sjov pige fra Córdoba. Det var det, jeg faldt for ved hende.
Det var anderledes dengang.
For de sidste par måneder
har hun set trist ud.
Som om intet begejstrer hende. Nu spiser hun bare.
Hun spiser kun. Forlader aldrig huset.
Jeg siger: "Carmen, lad os tage til festivalen. Smukkeser dig.
En farverig kjole. Lad os..."
- Få det meste ud af festivalen. - Ligesom før...
Hun har ikke lyst.
- Hun er ikke den samme. - Den stakkel.
Måske giftede jeg mig for hurtigt.
Sig ikke sådan, Rodrigo.
Den slags tager tid. Man skal vænne sig til det.
- Hvorfor det ansigt? - Hvilket ansigt?
Det ansigt.
Hvilket ansigt?
Du smilede, ikke?
Er det sjovt at se mig fuld af tvivl?
Nej, det er omvendt.
Jeg har ondt af jer begge.
Jeg ved det ikke...
Der er et hul mere her.
Endnu et?
Det havde jeg ikke set.
Du må have hængt fast på noget.
Jeg så det ikke.
Det er fra søndag.
Jeg reparerer det. Du kommer slet ikke til at se det.
Rosa. Jeg ved, du føler det samme.
Hvad mener du?
Stop.
Jeg sagde stop!
Rosa...
Ud af mit hus lige nu.
Jeg sagde ud, ellers begynder jeg at skrige.
Tag det roligt.
Jeg går.
Kujon.
Det er skammeligt.
Det er skændigt.
Kujon.
Det er virkelig skamfuldt.
Tror du, jeg ikke ved, du er der? Og kigger.
Du så det, ikke?
Jeg taler til dig
Så du, hvad han ville gøre ved din kone?
Gør ikke noget
Bare bliv der, lukket inde.
Som en kryster, en kujon.
Det er som om, du allerede er død.
- Rosa, kom nu. - Rosa, hvad?
- Alle hører dig. - Hvad så hvis de hører mig?
Du er her ikke, vel?
Er du?
Er der nogen?
Jeg spørger,
om du er her.
Du er her ikke.
Jeg er helt alene.
Du er ikke en mand, en ægtemand, en far eller noget. Jeg er alene.
Hvem er du?
Gå ind og læs dine skrækkelige romaner og luk døren.
Far?
Rosa. Er der nogen?
Hvad laver du her?
- Rosa. - Gå din vej.
Nej, lad mig forklare.
I de seneste dage har jeg tænkt over, det der skete.
Udover at sige undskyld til dig,
vil jeg gerne genoptage vores professionelle forhold.
Jeg tror bare, det tog lidt overhånd.
Jeg har taget en jakke med, du kan sy.
Sømmen er gået op på ærmer og lommer.
Læg den der og gå.
Vil du tale om, hvad der skete?
Rosa, det er okay.
Saksen!
Tag den!
Sådan.
Dræbte jeg ham?
Jeg vil væk.
Rosa, det kan vi ikke.
Hvis de finder ham, dræber de os.
Vi må skjule ham, så beslutter vi, hvad vi skal gøre.
Okay?
Bare roligt.
Min madras brændte.
Derfor tog det så længe.
Jeg tror, vi får brug for meget jord.
- Goddag, Rosa. - Hej
Denne unge dame bankede på døren til dit gamle hus.
Jeg sagde, du ikke havde boet der i mindst fem år.
- Jeg havde den forkerte adresse. - Ja.
Det er Mari Carmen, Rodrigos kone. Gardisten, der forsvandt.
Det ved jeg.
Jeg er virkelig ked af det.
Jeg besøger steder, han plejede at komme, hvis nogen ved noget.
Hans kolleger fortalte, at han bragte delingens uniformer til reparation her.
Ja, nogle gange gav han mig opgaver.
Tak, fordi du gik med, Gonzalo. Det var venligt af dig.
Må jeg tale med hende alene?
Selvfølgelig. Som du vil.
- Okay, farvel. - Farvel.
Farvel.
Må jeg komme ind?
Ja, selvfølgelig.
Jeg tror ikke, jeg kan hjælpe meget.
Beklager.
Undskyld, men...
Jeg ved, at du også mistede din mand, og...
Måske kunne du fortælle mig...
...hvad jeg skal gøre, for...
Jeg føler mig fortabt.
Tag det roligt. Jeg henter noget vand til dig.
Den tilhørte min mand.
Ser du...
Han efterlod den til reparation, men med...
...alt det, der skete, glemte jeg den.
Den lugter stadig af ham.
Hvis du vil, kan jeg reparere den i aften og give dig den i morgen.
Du skal selvfølgelig ikke betale.
Godt.
Okay, lidt mere til venstre.
- Goddag. - Goddag.
Goddag.
Jeg så general Franco.
Hvor?
I nyhederne, de viste før filmen.
Han lyder ikke som en leder.
Lyder han ikke som en leder? Hvordan lyder han så?
Hvad betyder det?
Hans stemme er ligesom...
...meget blid, som...
Ikke som noget særligt.
Når vi hører ham i radioen, skræmmer han dig.
For jeg har indset, at hvis man kun lytter og ikke ser ham, er det okay.
Men hvis man ser ham tale, tænker man...
- Han ligner en kvinde i forklædning. - Jøsses, Rosa.
Det er sandt.
Det er sandt, han ser ikke...
Han har ikke et overhoveds krop...
Der er dem, der har prøvet at betragte nuværende problemer,
som om de ikke var noget, vi havde arvet fra tidligere generationer.
Alle nutidens vanskeligheder stammer fra fortidens Spanien.
På trods af disse vanskeligheder er Spanien i dag blevet genfødt,
et Spanien, der styres imod...
Hvad er det?
Hvad fejrer vi?
Jeg er gravid.
Vi skal have et barn.
- Er du sikker? - Hvorfor skulle jeg ikke være sikker?
- Rosa, er du sikker på... - Higinio...
- Nej, Rosa... - Higinio, vær sød.
Nej, vent...
Det er vores barn og vi beholder det. Jeg vil ikke tale mere om det.
Hvorfor ikke?
ALLIEREDE - OM EN STAT, LAND, HÆR, OSV.
DER ER KNYTTET TIL EN ANDEN MED ET FÆLLES MÅL FOR ØJE
Kære kusine.
Jeg håber, alt er stille og roligt hos jer.
Jeg savner dig.
Jeg ved, at de sidste uger vi tilbragte sammen ikke var nemme,
men vi kan tale om det snart.
Jeg glæder mig til at se og kramme dig. Jeg elsker dig.
Din kusine Beatriz.
De allieredes angreb har spredt sig gennem Ardennerne.
De har besat byer vest for Bastogne.
Tyske tropper bliver til stadighed overvundet i blodige kampe.
I Grækenland har Churchill opfordret til ubetinget overgivelse...
Jeg kommer.
Okay.
Denne vej.
Kom her.
Hvis ejeren ikke er her, hvorfor bringer du hende så post?
Hvad laver du der? De ser dig.
Der er ingen udenfor på dette tidspunkt.
Og ryg ikke her.
Du er virkelig dum, hva'?
Stop, du smager af cigaretter.
- Så giv mig et kram. - Du er desperat, hva'?
Slip mig.
- Hvorfor er du så snerpet? - Jeg er ikke snerpet.
Jo, du er.
- Som når jeg ved et uheld rører din hånd. - Ja, med vilje.
Jeg er lidt forsigtig, mens du er uansvarlig.
Fortæl mig noget.
Hvis man forsikrede dig, at ingen ville sige noget,
hvis du kyssede mig offentligt, du så gøre det?
Dumt spørgsmål.
Svar mig.
Svar mig. Vil du kysse mig?
Det ved jeg ikke. Det ville jeg vel.
Det tror jeg ikke.
Stop nu.
Giv slip.
Hold op.
Jeg får dig til at slappe af.
Jeg kildrer dig.
Jeg lader dig ikke gå.
- Lort. - Vent.
Det er okay.
Lad den ligge.
- Pokkers. - Pis.
Er den ødelagt?
Lad den ligge. Kom.
Jøsses.
Kom så, klæd jer på.
Melder du os?
Hvordan går det udenfor?
- Hvad? - Krigen.
De allierede. Hvordan klarer de sig?
De rykker frem, ikke?
Ja, de rykker frem, jeg mener...
De vinder.
Rykker de frem?
Jeg tror, aldrig krigen ender.
Det er min mening.
Sig det ikke til nogen.
Stop med at vrøvle. Hvorfor skulle jeg sige noget?
Jeg har vist mig for jer.
- Men sig intet til din kone. - Ingen siger noget, okay?
Nu du nævner Rosa, indtil hun kommer tilbage,
bringer du mig en god gryderet to gange om ugen.
Jeg kunne æde en hest.
Og når du kommer, så læg en hvilken som helst avis i postkassen.
Så jeg ved, hvad der foregår.
Okay?
Okay.
Der er begået fejl, ellers ville vi ikke være i denne situation,
men der blev gjort gode ting under Republikken.
For eksempel lovgivning for omfordeling af jord,
undervisning i at læse og skrive, sundhedsvæsnet,
sikring af alles adgang til medicinsk behandling.
Det handler om menneskerettigheder.
Jeg tror, det er opnåeligt.
Folk burde have et ordentligt liv.
Synes I ikke?
Jeg involverer mig ikke i den slags.
Politik og mig...
Intet.
Det har regimet opnået. At sikre, at folk ikke tænker.
Forestil dig, at det, du siger, sker.
De allierede vinder, og tvinger Franco fra magten.
Hvad vil du gøre?
Gå ud på gaden for at fejre det.
Bare det? Ikke mere?
Er det ikke nok? Fortsætte med at kæmpe for det, jeg sagde.
Vil du fortælle alle, hvad jeg er?
Jeg holder mit ord.
Men du ville stadig se skævt til mig.
Det vil de allierede ikke ændre. Eller nogen andre.
Det, jeg ikke kan ændre, er, hvad der sker i dit hoved.
Mine tanker er min sag.
Okay.
Jeg siger dig én ting.
Din mors kikærter er det bedste nogensinde.
Ses vi på torsdag?
Torsdag? Måske.
Hvis Rosa ikke er kommet tilbage. Det kan ikke vare længe nu.
Du kan komme alligevel.
Og hvordan vil du forklare hende det?
Det ved jeg ikke.
Jeg siger farvel for en sikkerheds skyld. Farvel, Higinio.
Farvel, Enrique.
Forsigtigt på vej ud.
Bare rolig.
Higinio.
- Hvordan går det? - Fint.
- Hvad med dig? - Lad mig se.
Du ser godt ud.
Bedre end forventet.
Det er en dreng.
Kom her.
Åh, mit barn.
Se.
Sig hej.
Se, hvor lille han er. Ikke for lille, han vejede næsten 5 kilo.
Lægen havde aldrig set noget lignende i sit liv.
Vi får et problem.
Han ligner dig.
Ja?
Ved du, hvad landsbyen vil sige?
Han ligner mig.
Ja, indtil videre.
Han kender dig ikke endnu.
Så, så, lille skat.
I dag markerer den allierede sejr i Europa.
Tyskland har overgivet sig betingelsesløst.
Krigen er forbi i Europa.
Overgivelsen blev underskrevet i Reims kl. 02:41.
United Press rapporterer, at den tyske udenrigsminister, von Krosigk,
i en udsendelse fra Flensborg,
har sagt, at øverste kommandoen accepterer ubetinget overgivelse.
Samme bureau tilføjer, at den officielle sejrserklæring
sker kl. 18...
Jaime, nu ender det.
- Vi kan gå udenfor. - Han skulle til at sove.
Det er lige meget.
Vi må fejre,
at jeg kan give dig det liv, du fortjener.
Lige nu, Jaime.
- Giv ham til mig. - Lige nu.
Lige nu med far. Lige nu med far på gaden.
Jaime!
- Hvad laver du? - Jeg tager til promenaden. Kommer du?
Må Antonio komme med?
Der er allerede mange af os.
Bare for at kigge.
Okay.
Lad os gå.
ÅRTI - PERIODE PÅ TI ÅR.
Igen? Gør mig en tjeneste og luk for ting. Jeg har sagt det før.
Færdig.
- Spanien har tilsluttet sig FN. - Hvad er det?
En gruppe nationer, der slog sig sammen for at løse ting fredeligt.
Ved de, hvad Franco laver her?
Ingen anelse. Men nu er vi medlem af FN.
Pas på, det er varmt.
Hvem var den knægt, du var sammen med i morges, Jaime?
Rafa.
- Hvor har du været? - Ude at spille fodbold.
På den tomme grund, jeg sagde, var god at spille på?
Og hvem spillede?
Mange børn, du ikke kender.
Hvis du siger, hvem de er, så gør jeg.
- Jeg kender ikke deres navne. - Du må kalde dem noget.
Jens, Peter, Paul, giv mig bolden, ikke?
Vi tænker ikke på navne.
Jeg siger: "Hey, aflever bolden." Sådan.
Ryk stolen ind. Vent.
Sådan.
Sådan der.
Her.
Hvad sker der i landsbyen?
Livet, jeg ved det ikke.
Der må ske noget, ikke?
Nogen kørte Prudens hund over i går.
- Enrique, postbuddet skal giftes. - Skal han giftes?
Alle troede, han ville forblive ungkarl, men nej, han gifter sig.
Stop, Jaime, jeg kan ikke koncentrere mig.
Hvorfor har du en damecardigan på?
- Kan du ikke lide den? - Jeg ved det ikke.
- Ved du, hvad du skal? - Hvad?
Bliv voksen.
Okay.
Jeg åbner.
Luk den.
Luk den, gider du?
Er din tante der?
Nej, hun er ude.
Disse bukser skal repareres.
Du kan efterlade dem. Jeg skriver en besked. Kom ind.
- Hvad hedder du? Hvad har du brug for? - Er du ikke lidt ung til det her?
Jeg har gjort det tusind gange.
Virkelig?
Okay, skriv det her ned.
Sådan.
Mit navn er Gonzalo Palacio.
- Okay. - Se.
Lynlåsen skal repareres. Se.
Måske skal der brug en ny i. Jeg ved ikke. Og så er der det hul her.
Okay?
Hvad så?
Du er manden i huset, ikke?
- Jo. - Er din tante god imod dig?
Ved du, at din tante og onkel var mine naboer?
De var hårde mod mig.
Og savner du dem?
Hvem?
Hvem tror du? Din mor og far.
Ja, selvfølgelig.
Hvad sker der?
Er du usikker?
Nej. Jeg er ikke usikker.
Dem kan du ikke huske. Du var lille, ikke?
Har du mistet mælet?
Jeg bider ikke, knægt.
Hej, Gonzalo.
- Goddag. - Hvad så?
Jeg tog disse bukser med til dig og han skrev en besked.
Ikke?
Lad mig se.
Okay, så...
Jeg har dem klar om to dage.
- Om to dage? - Du kan hente dem.
Min kone kommer måske forbi.
- Godt, Farvel. - Fint. Farvel, knægt.
Farvel.
- Farvel, Rosa. - Farvel.
Hvad laver han her? Hvad ved han?
- Ingen anelse. - Ser du ham ikke i byen?
- Nogle gange. - Hvor ofte?
Landsbyen er ikke så stor.
Tænk over det, for pokker.
- Han må have sagt noget, antydet noget. - Han kom for at få bukserne lavet.
Han kom angående bukserne og noget andet. Kan du ikke se det?
Og hvad sagde jeg, Jaime?
Hvor ofte har vi øvet det?
Jeg taler ikke med fremmede, jeg taler ikke med fremmede...
Nytteløst.
- Undskyld. - Undskyld rækker ikke. De slår mig ihjel.
- Forstået? De dræber din far. - Det er nok.
Tænk dig om. Det er ikke en leg.
- Bare ignorér ham. - Undskyld.
ADSKILT - ISOLERET, DELT, SPLITTET.
Børnene får en rigtig fest.
Er vi klar? Jaime!
Jaime!
Skynd dig, skat.
- Undskyld. - Alle venter.
- Manuel, vi er ikke modeller. - Kan I bytte plads?
Læg hænderne på din mors skuldre.
Okay, et øjeblik.
- Er I klar? - Ja.
Vi er klar.
Stå stille, okay?
Det amerikanske militærband spiller marchen "Hail to the Chief."
Præsident Eisenhower vinker og smiler til folkemængderne,
der hilser ham, da han træder ud af flyet.
Hans Excellence er ved foden af trappen,
og nu hilser begge statschefer, Eisenhower og Franco hinanden varmt.
Franco følges af luftfarts- og udenrigsministrene,
ceremonimester Baron de las Torres, den spanske ambassadør i Washington
og den amerikanske ambassadør i Madrid, og markisen af Villaverde.
Mere end 3000 mennesker byder Eisenhower velkommen,
blandt dem repræsentanter fra alle ministerier.
Meget tæt på, hvor vi sender fra nu,
en platform med pressefotografer og kameramænd fra tv,
står medlemmer af den spanske regering.
Den amerikanske præsident vil nu tale.
Mine damer og herrer.
Først og fremmest, lad mig forsikre jer om min tilfredsstillelse med,
at jeg endeligt har opfyldt
min næsten livslange ambition,
om at komme til Spanien, til Madrid og møde det spanske folk.
For over fire og et halvt århundred siden, drog den store admiral Columbus...
- Hvad? - Den kjole klæder dig virkelig.
Tak.
Lad være at forandre dig.
Selvfølgelig.
- Jeg kan lide se dig se pæn. - Vær ikke fjollet.
Folk i kirken arrangerer ture.
Alle kan tilmelde sig.
Fint.
Nogle af Jaimes venner tager med deres forældre.
Jeg tænkte, at jeg også kunne tage med Jaime.
Hvorhen?
Den næste tur er til Marbella. Til stranden.
Skulle det ikke være vores bryllupsrejse?
- Hvad hvis der ikke er en til sidst? - Hvorfor skulle der ikke være det?
Og hvis der sker mig noget...
Hvis jeg bliver syg eller noget, hvad så?
Det er en skør idé, Rosa.
Hvad vil du lave her alene? Kom nu, du har stadig tid.
Gid jeg kunne, Puri. Jeg har en masse arbejde.
Jeg kan ikke. Opfør dig ordentligt, ikke?
Ja, bare rolig, tante.
Må jeg få min taske?
Hvis telefonnummer er det?
Det må være en kundes. Det husker jeg ikke.
- Siden hvornår ryger du? - Det gør jeg ikke.
- Hvorfor roder du herinde? - For at finde det du skjuler for mig.
Lige, hvad jeg har brug for.
Siden hvornår taler du med gardistens kone?
- Hvilken gardist? - Lyv ikke for mig. Lyv for andre derude,
men ikke herhjemme. Hvornår er du begyndt at tale med hende?
- Jeg ved ikke, hvad du taler om. - Jeg så dig.
Lad være med at lave ballade.
15 år ser du hende, og du fortæller mig intet?
Ikke 15 år, ting sker ikke fra dag til dag.
For guds skyld, Rosa.
For guds skyld.
Ved du, hvad du laver?
Du bringer alt i fare.
- Hvad skulle jeg gøre? - Hvorfor hende?
- Forklar hvad... - Forklar du.
Om hun stopper mig på gaden for at snakke, hvad gør jeg?
- Går jeg væk? Siger jeg nej? - Letter det din samvittighed?
Det er mig, der sover ovenpå liget.
Vær nu sød, Rosa.
Hvorfor går du ikke udenfor?
- Higinio. - Du kan være dig selv.
- Gå ud. - Hvad?
Der er en Rosa her og en anden derude.
- Du er en bedrager. Jeg kender dig ikke. - Selvfølgelig ikke. Men hvad kan jeg gøre?
Blive her? Kravle derinde sammen med dig? Ikke have et liv?
Jeg er din mand.
- Jeg er træt af det, Higinio. - Af hvad?
- Hvad er du træt af? - Hvad?
At være lukket inde? Det er mig.
Jeg er træt af at leve sådan. Jeg kan ikke tage det.
Træt af at lyve for alle på gaden.
Og mig? Jeg ser ikke dagens lys. Tyve år lukket inde.
Hele mit liv er dig og et barn, der måske ikke er mit.
- Gentag lige. - Det var din idé at skjule mig.
Det var din idé.
- Du sagde til mig... - Gentag lige.
- Det du sagde om min søn. - Du sagde: "Bliv der."
- Du spærrede mig inde i 20 år. - Gjorde du det for mig?
- Du lukkede mig inde i det lortehul. - Så åbner jeg døren for dig.
- Hold op. - Nej, ud.
- Jeg holder dig ikke ud længere. - Rosa.
Jeg holder dig ikke ud længere.
Du er ikke i stand til at gå ud.
Du kan ikke. Det er dit problem.
Jamen dog...
Vi gjorde det, så vi kunne være sammen, ikke?
Se, hvordan vi er sammen.
Du har ødelagt...
...mine ting.
- Hvornår er du kommet? - I går aftes.
Han kom sent. Derfor sagde jeg det ikke.
Han fortalte mig om havet.
- Fortæl det til din far. - Ja.
Jeg sagde, at vandet er salt.
Men ikke som har man tilsat salt.
En bølge ramte mig i ansigtet og den lugtede...
...af frisk fisk eller noget. - Som frisk fisk.
Og temperaturen ændrer sig.
Pludselig mærker man en kold strøm omkring benene.
Man bliver samme sted, og så kommer der et varmt lag.
Det lyder dejligt.
Og havbunden er mærkelig, det er ligesom på land, men...
Der er kun sand.
Hvilken farve er det?
Mørkeblå.
Og det ser grønt ud nogle steder.
Som om det bevæger sig. Det blå er...
...blandet med...
...med hvid.
FORANDRING - ÆNDRING I UDSEENDE, TILSTAND ELLER OPFØRSEL.
DEN GYLDNE KYST
40 MILLIARDER TIL SPANIEN SOLSKINSBOOMET
OPTIMISME FOR 1963
I dag, som i går...
Kære lyttere...
Kom ud lidt. Du har været herinde hele dagen.
- Jeg har det fint her. - Vil du have noget?
Hej. Jeg har en ven med.
Vent på mig her.
- Hej. - Hej, mor.
Kom her, Juan.
Far, tag det roligt. Juan ved, du er her.
Jamie.
Beklager, jeg ikke fortalte dig det før, men han har brug for hjælp.
- Det er Rosa, min mor. - En fornøjelse.
I 25 år har vi hold det hemmeligt, at jeg er her,
og fordi du tror alt ændrer sig nu,
fortæller du din ven, at din far gemmer sig her?
Der er det bedste skjulested, det er kun i to dage
- To dage? - Hvad med lidt solidaritet?
Hvad med din kampånd?
De fandt en fyr i Segovia. 20 år i skjul.
De fik et tip.
Der er intet hold i Madrid, der leder efter folk som dig.
Alle tips og spor håndteres på regionalt plan.
Der er ingen særlig organiseret eftersøgning.
Du er som en lærer.
- Tak. - Det er ikke et kompliment.
Ja?
Rosa siger, jeg bliver besat og vil ikke give mig information.
- Bad de dig om at holde mund? - Nej, bare om at tale stille.
Du sagde, du så den anden fyrs skjulested.
Ja, men han var der ikke.
Giv mig detaljer.
Han var anarkist, havde været ved fronten...
Nej, jeg mener om skjulestedet.
Det var under en trappe.
Han byggede en væg til at dække hullet.
Hvis det var under trappen...
Fyren byggede en væg til at dække hullet. Man kunne kun stå op et sted. Lige her.
Det var ikke rigtig sikkert.
Hvor forrettede han sin nødtørft?
Hvor sked han?
Afløbsrøret fra badeværelset ovenpå løb gennem rummet.
Han lavede et hul i røret og gjorde det deri.
Jeg gør det i en spand og sætter den udenfor.
Okay.
Du må fortælle den anden fyr om mig,
men nævn ikke mit navn.
Okay.
Det øger folks moral at vide, at der er andre i samme situation.
Tro mig, de vil føle, at de har selskab.
Selskab, siger han.
Det eneste selskab her er de uhyggelige kryb,
lidt skrammel,
og døden.
- Det er alt, jeg har som selskab. - Sig ikke det.
I det mindste kunne du blive hos familien.
Du laver sjov.
Hvor er de nu? Se dem derude.
Og her er jeg herinde.
Jaime er vokset op, uden jeg bemærkede det.
Juan,
hør på mig.
Glem foldere og hemmelige møder.
Gå ud og gå en tur med en smuk kvinde.
Få børn, og leg med dem udendørs.
Det burde en far gøre. Lytte til børnenes latter.
Ikke sidde her og sy som mig.
Jeg syr videre.
Ordren, Rosa gav mig,
var til i forgårs.
LIGEFREM - OPRIGTIG, ÅBENHJERTIG, ÆRLIG OG LIGETIL.
I slutningen af året samles folk i Spanien ofte
derhjemme og indgår i åndelig refleksion
efter at have tilbragt julen i Guds fred...
Måske var det en dårlig idé med et tv.
...om vores lands fremtid,
fordi dets fremskridt ikke kun afhænger af velfærd...
- Vi betaler en formue. - Rosa, helt ærligt.
Jeg kan ikke høre.
Spanien nyder igen successen...
Fatter du det, far?
Gemt i et hul i 30 år på grund af ham, og se på dig.
Hvad?
26 år med fred...
Glem det.
...efter de svære og heltemodige krigsår,
hvor vi har levet forenet af et fælles ideal.
som opretholde vores utrættelige mål om retfærdighed...
Middagen er serveret, Higinio.
...samtidig omkring os
har verdenen skabt smertelige konflikter og dramatiske forandringer...
Tag for dig, søn.
GRAVE FREM - 1. OPGRAVE, FJERNE FRA JORDEN.
2. FREMBRINGE MINDE OM NOGET, DER ER GLEMT OG BEGRAVET I STILHED.
Her, jeg kunne ikke finde den.
Hvis du har købt tv, må det gå godt for dig.
Det er til grin.
Jeg har betalt på det i tre år.
Hvad skylder jeg?
Det bliver...
...35 pesetas.
Jøsses.
Vi siger 30.
- Det betyder intet. - Fint.
Jeg var i dit gamle hus den anden dag.
- Virkelig? - Ja.
Et gift par flyttede ind.
- Er María Ángeles der ikke stadig? - Nej.
Hun rejste, da hendes mor blev syg.
Hun ville ikke betale to lejer, så hun rejste.
Jeg hilste på parret og de bød mig ind.
Og de spurgte mig, om jeg vidste, der var et hul i køkkenet.
Et hul?
Et stort et.
- Hvor krukkerne er. - Javel.
Hele hyldens længde.
Der var plads til en person uden problemer.
- Det kender jeg ikke til. Dine byttepenge. - Der var endda et gammelt tæppe derinde.
- Det må have tilhørt María Ángeles. - Nej.
Jeg besøgte hendes mor,
og spurgte hende.
Hun sagde, hun ikke vidste noget om det.
Gonzalo, jeg arvede huset fra min onkel, og så solgte jeg det.
Jeg ved ikke, hvad der var der før eller efter.
Klart.
Det må have været din onkels.
- Ja, sikkert. - Klart.
- Godt så. - Okay, Rosa.
Vent.
- Vær forsigtig... - Fald ikke.
...på trinnet. Okay.
- Farvel så. - Farvel.
Han er der igen. Han giver ikke op, før han fanger mig.
Hvor?
Derovre, i baren.
Han er der, fordi han keder sig efter hans kone døde.
- Han har været der i to uger. - Du kunne stoppe med at holde øje.
Hvorfor gøre det nu?
Han kender hele historien. Han er besat.
Jøsses.
Brænd det.
Du må bære det ud lidt efter lidt.
Gør du det på en gang...
Søde milde.
Fortæl ikke drengen om det.
Det er mig.
Godnat.
Vi ses i morgen, Gonzalo.
Rosa, hvad laver du?
Gå ikke. Lad mig ikke være her alene.
Gonzalo er ikke på torvet, drengen kommer snart. Jeg er hurtig.
- Bare rolig. - Rosa, vær nu sød.
Jeg er straks tilbage.
Skide røvhul.
Sådan, jeg fik dig.
I dit lille hul. Jeg ved, du er der.
Jeg så dig.
Higinio!
Du er derinde.
Du er der, dit svin.
Du er der.
Luk op! Luk op!
- Stop! Hvem er du? Hvad laver du her? - Hvad mener du?
Ud!
- Jeg så ham. Jeg ved, han er der. - Ud!
- Jeg fortæller alle det. - Ud herfra straks!
Kom så ud!
Vil du slå en gammel mand?
- Skam dig. - Ud af mit hus nu.
- Du burde skamme dig. - Kom så ud.
Han gemmer sig derinde.
- Jeg så det hele. - Stop! Hvad sker der?
- Hvad sker der her? - Godt, du er her.
De skjuler Higinio Blanco her, en krigsforbryder.
- Det er løgn. - Han blev dømt i...
- Kalder du mig løgner? - Tag det roligt.
Vi kommer angående en ødelagt dør.
- Hvem bor her? - Mig. Jeg er lige kommet hjem.
Jeg fandt ham skidefuld i mit hus.
Aner ikke, hvad han vil stjæle.
Bagdøren er smadret.
Se?
- Brød du ind? - Vent nu lidt.
Jeg er ingen tyv. Jeg kom ikke for at stjæle.
De skjuler en krigsforbryder: Higinio Blanco.
- Okay, men brød du ind? - Selvfølgelig gjorde han det.
Min bror døde på grund af ham.
Ødelagde du døren og brød ind?
Ja eller nej? Hvad er det?
Gå ind og se, hvad jeg taler om.
- Har du drukket? - Han stinker af alkohol.
Du kommer på stationen.
Hvorfor gør I ikke, som jeg siger?
Jeg giver ordrerne her.
Begge to, på stationen nu!
- Os begge? Jeg har sagt, hvad jeg ved. - Jeg er uskyldig.
- I burde kigge derind. - Hvorfor skal jeg med?
Hvordan går det?
- Fint. Hvor er far? - Herinde.
Kom ind.
Det er ovre nu.
Godaften.
- Ledsagede de dig? - Nej, og de kommer ikke tilbage.
- Hvad skete der? - Han måtte betale for døren.
Og betale kompensation.
Godt.
Hvad sagde han på stationen?
- Hvad tror du? - Hvad som helst. Aner det ikke.
Han sagde, du var stikker.
Du stak naboerne,
inklusive hans bror, så de dræbte ham.
Er det sandt?
De af os, der forsvandt, fik skylden for alt.
Det er sandheden.
Jeg er træt af det her.
Hvis jeg skal beskytte dig, må jeg vide, hvem du er,
og hvad du har gjort.
Du ville ikke have været der i 30 år, hvis du var uskyldig.
- Jaime. - Begynd ikke på det der igen.
Du har skræmt mig hele mit liv. Jeg er færdig.
Jeg har været bange siden barnsben. Passet på hvad jeg sagde og gjorde,
løjet om at min mor er min tante, og jeg ikke kender min far.
Når min far faktisk var manden, der boede bag væggen i mit hus.
Gemte sig der...
Har du ingen skam? Det er mit hus.
Dit hus?
Hvilket hus? Dette er ikke dit hus.
Der er dit hus, du bor derinde.
- Jamie. - Det er sandt.
Kujoner, der gemte sig, mens andre kæmpede og døde,
må leve bag væggene, mens vores liv fortsætter.
- Sænk stemmen. - Hvem lytter?
- Naboerne? - Ja, de kan høre dig.
De har altid vidst, at han var der.
Luisa sagde for år siden, at hun hører ham råbe i søvne.
- Nej. - Forestil dig hans drømme.
Det er sandt.
Forældrene tror, han er skør efter de mange års fangeskab.
Skjult som en...
Du taler altid om at kæmpe.
Din kamp er meningsløs.
En kujon, der ikke har nosser til at gå udenfor.
Tal ordentligt til din far. Hører du?
Du aner ikke, hvad vi er gået gennem for dig.
Jeg har ondt af jer.
Der er ingen, der venter på at få ram på dig.
Jeg var hos politiet.
Selv ikke civilgarden er interesseret.
- Higinio. - Hvad?
Tror du, drengen har ret?
Om hvad?
At hvis du kom ud, ville der ikke ske noget.
Nej.
At vende det blinde øje til er en ting, men lade mig leve derude er en anden.
- Godnat. - Godnat.
Hvem er der?
Det tog tid at grave mig op.
Ryg ikke. Det lugter.
- Den er virkelig tør. - Tør. Har du set dig selv?
Du er virkelig tør.
Det er sandt.
Du er modig, Higinio.
Modig nok til ikke at tage dit eget liv.
Du er vel træt af at høre det, men få ville have udholdt det, som du har.
Tak.
Måske betyder din frygt, at ingen ser dig som en helt.
Men derfor er du ikke mindre et offer.
Tak.
Higinio...
AMNESTI - OFFICIEL BENÅDNING FOR DEM, DER ER DØMT FOR POLITISKE LOVBRUD.
BESCANSA LAXATIV NORMAL, 25 TABLETTER
1969 JANUAR - FEBRUAR - MARTS
Her er nyhederne.
Til minde om 30-årsdagen for borgerkrigens slutningen
og fred i landet
har ministerrådet udstedt et dekret, der benåder lovovertrædelser,
der stammer fra enhver hændelse i forbindelse med krigen.
I dekretet forord hedder det, at alle konsekvenser af det,
der var en intern kamp, er annulleret.
Alle forbrydelser begået før 1. april 1939
er forældede med virkning fra 1. april 1969.
Sagerne bliver afvist og lukket...
Rosa. Der er erklæret amnesti.
Hold den der.
Okay Ned, ned...
Læg den på sengen.
Nej, det er sengetøj.
Det første vi gør, når vi kommer ud,
er at købe nyt tøj til dig, så du ser godt ud.
Lad mig se...
Det passer ikke, vel?
Jeg henter en saks og ordner det straks.
Nu kan jeg hænge dit tøj ud, uden det gør noget.
Higinio.
Hvorfor tog du bukserne af?
- Det ved jeg ikke, Rosa. - Hvad mener du?
Det, de siger i Madrid, er lige meget, hvis en nabo er efter dig.
Hvilken nabo?
Hørte du ikke, hvad de siger i radioen og i pressen?
- Det er ikke så slemt herinde. - Kom nu.
Godt så.
Hvad laver du?
Kan du ikke se det?
- Hvor skal du hen? - Jeg tager...
...til kysten.
Jeg tager på stranden og ser havet. Der skal jeg hen.
Hvordan kommer du derhen?
- Stop det. - Bussen kører klokken 11.
Hvordan ved jeg det?
Fordi jeg ser på køreplanerne hver uge.
Hvis du vil, så kom med mig,
så køber jeg badebukser, når vi kommer frem.
Rosa. Du ved, jeg ikke kan.
Stop det vrøvl. Rosa!
Rosa!
Vær nu sød, Rosa.
Gå ikke igen.
Rosa!
AT GÅ UD - AT FORLADE ET STED OG GÅ UDENFOR.
Godmorgen.
Rosa.
Nåede du ikke bussen?
Det ser sådan ud.
Jeg må have mit id-kort.
Hej.
- Hej. - Hej.
Kan jeg hjælpe jer?
Det var bare, at vi boede her for mindst 30 år siden.
- Jeg købte det af María Ángeles. - Ja.
Efter bekendtgørelsen i 1969
afsløredes adskillige sager med folk, der frygtede repressalier
og skjulte sig i deres egne hjem.
De blev kaldt "muldvarpe".
I nogle tilfælde var de i skjul i over 30 år.